![]() ![]() | |
Nom original | (en) Carl Ransom Rogers ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 8 gener 1902 ![]() Oak Park (Illinois) ![]() |
Mort | 4 febrer 1987 ![]() La Jolla (Califòrnia) ![]() |
President de l'Associació Americana de Psicologia | |
1947 – 1947 ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat de Wisconsin-Madison Teachers College, Columbia University Union Theological Seminary ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Psicologia i psicoteràpia ![]() |
Ocupació | psicoterapeuta, psicòleg, escriptor de no-ficció ![]() |
Ocupador | Universitat de Chicago ![]() |
Membre de | |
Influències | |
Fills | Natalie Rogers ![]() |
Premis | |
Lloc web | nrogers.com… ![]() |
Carl Rogers (8 de gener de 1902 - 4 de febrer de 1987) fou un psicòleg clínic estatunidenc, un dels teòrics més rellevants de la no-directivitat.
El 1951 formulà la teoria sobre la «teràpia centrada en el client».[1] Al seu entendre, el paper del psicòleg ha de ser passiu, permissiu i d'acceptació. Al contrari del pessimisme de Sigmund Freud, considerava que l'ésser humà neix amb l'instint i la capacitat innats positius i constructius.[2]
Proposà una educació humanística basada en l'experiència vital de l'alumne, l'objectiu de la qual és l'aprenentatge significatiu o experiencial.[3] Segons la seva teoria, la congruència i l'autenticitat tenen una gran importància per a la salut integral de la persona.[4] Preconitzava la paradoxa que «quan les persones s'accepten com són, aleshores poden canviar».[2]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search